-Hvem er det? -Mùi.
Jeg skal åpne døren. Kom inn.
DUFTEN AV GRØNN PAPAYA OM MORGENEN
Dette er lille Mùi, vår nye tjenestepike.
Stakkaren har gått hele dagen for å komme hit.
Hadde Tò levd, ville de vært like gamle.
Ikke snakk om det, hun har det nok bedre der hun er.
Snart begynner portforbudet, og Trung har ikke kommet hjem.
Jeg går opp og hjelper svigermor med å legge seg.
Har ikke far lagt seg ennå?
Fruen sa du fikk sove litt lenger. Jeg vekker deg når du skal tenne ild.
Brun først fettet.
Fres grønnsakene slik at aromaen kommer frem. De må ikke bli myke.
Etterpå legger du dem til side, og gjør det samme med kjøttet.
Hold det i vannet.
Fettet gir glans til de kokte grønn- sakene, det ser mer appetittlig ut,-
-som er viktig for herskapet, men helt uvesentlig for oss tjenere.
Legg det så opp på to tallerkener.
Ikke glem å spare litt til oss.
Bestemor er ferdig med bønnene sine. Legg grønnsakene i vannet.
-Hvem er hun mor til? -Herren. Vask hendene.
Hun mistet mannen sin like etter at herren ble født.
Nå ber hun hver dag til ende. Legg ris opp i en stor bolle.
-Er alt klart? -Ja.
-Mùi, gå med brettet til bestemor. -Jeg kan ta det.
Ta det her i stedet.
Far, jeg spiser ute med Khuyên.
Ta din siesta som vanlig. Vi kommer hjem til teen.
-Jeg, da? -Du er for liten.
Mùi, hent litt mer suppe.
Svigermor vil du skal holde henne med selskap under måltidene.
Jeg blir også med opp.
Gå opp med brettet.
-Spis nå, ellers kommer du for sent. -Det er sommerferie, bestemor.
Det er sant.
Khuyên og jeg går nå, mor, men vi kommer hjem til teen.
-Da kjøper jeg kaker. -Adjø.
Mùi, du kan spise nå.
-Lam, spis, gutten min. -Ja, mor.
Spis. Dessverre er det ikke mer suppe.
Der oppe og der nede serverer vi så mye at vi ikke får noe selv.
Vask opp etterpå.
-Hvem var den andre unge herren? -Herr Khuyên, herr Trungs venn. Spis.
Tin!
-Takk og farvel. -Farvel.
Mùi, vask hendene og gå og kjøp ti kaker.
Om tre måneder kan du gå hjem og besøke moren din.
Takk, frue.
Mùi, skynd deg, det er snart på tide å gjøre opp varme.
Hallo der.
-Hva heter du? -Mùi.
Å ja, Mùi. Jeg heter Thuân.
Det er snart tid for bønnene.
-Hvordan har bestemor det? -Bare bra.
Det var bra det, veldig bra.
-Takk og farvel, lille Mùi. -Farvel, onkel.
-Hvor skal du? -Ut og trekke litt frisk luft.
Ja, i denne varmen er det vanskelig å sove. Ikke glem portforbudet.
For en varme! Gud, så varmt!
Du kan ordne sakene dine i morgen.
Du har arbeidet nok i dag. Legg deg nå.
Hvor er foreldrene dine? Har du noen søsken?
Far døde for tre år siden, mor og lillesøster bor hjemme i landsbyen.
-Skal du besøke dem snart? -Om tre måneder, sa fruen.
Fruen er virkelig snill.
Hvem lå og sov her før meg?
En annen tjenestepike, men hun reiste hjem og giftet seg.
-Er bildet på alteret bestemors mann? -Ja, men han døde veldig ung.
-Hvem er den unge jenta? -Det er en trist historie.
Det var herskapets datter, og hun het Tô.
Hun døde for sju år siden. Hadde hun levd, ville dere vært like gamle nå.
Hvordan døde hun?
Hun ble syk. Men herren tror at det var hans feil.
For sju år siden dro herren hjemme fra med alle pengene familien hadde.
Det var tredje gang det hendte.
Når han hadde brukt opp alt, pleide han å komme hjem igjen,-
-men denne gangen var han mye lenger borte.
Sa ikke fruen noe da han kom tilbake?
Nei, ikke ett ord. Hun bare gråt av glede.
Tô, da?
Portforbudet.
Herren skulle bare trekke litt frisk luft, så han er sikkert hjemme nå.
Tre uker etter at han hadde dratt, ble Tô syk.
Og dagen før han kom tilbake, døde hun.
Han trodde hun døde for å sone for de synder han hadde begått.
Det er derfor han aldri mer drar ut.
Nå sover vi, i morgen skal vi tidlig opp.
Mor.
Det er på tide å stå opp.
Du er heldig som fortsatt er ung og har vakre drømmer.
-Hva drømte du? -Jeg vet ikke.
Jeg skulle så gjerne drømt, men jeg har ikke drømt på årevis.
Noen morgener våkner jeg med bilder av en gammel kvinne på netthinnen.
Kanskje kommer det av at jeg drømte noe den natten,-
-men jeg vet ikke om den gamle kvinnen er min mor eller jeg selv.
Hvem i all verden er på kjøkkenet så tidlig?
Er fruen alt oppe?
-Har vi noe ris igjen? -For fire, fem dager.
Det er til husholdningspenger. Se til at vi har mat i noen dager fremover.
Fruens øredobber! Herren har reist igjen med alle pengene! Milde måne!
Pusse tenner, vaske hender, ansikt og føtter, kjemme håret, gå på do
Nei, ikke det heller.
-Jeg er lei for det. -Farvel.
-Hva har hendt? -Jeg har sloss med barna.
Gjør det vondt?
Er pappa hjemme?
Nei. Gå og be Mùi om rene klær.
Salt ordentlig når det er lite mat...
...da spiser de mer ris til rettene.
Det er til de kokte grønnsakene.
Bær det opp.
Mor sa at vi kunne begynne å spise.
Æsj, så salt!
Se på meg.
Spis.
Er det godt?
Lille Mùi, kom hit så jeg får spurt deg om noe.
-Takk. -Hvordan har bestemor det?
Det er nesten slutt på risen, og vi har ikke solgt én meter stoff.
Bare to trådsneller! Hva kan man kjøpe for de pengene? Milde himmel!
Det er din feil.
Hadde du elsket ham, ville han ikke gått til andre kvinner.
Fra første stund visste jeg at min sønn ville bli ulykkelig med deg.
Du har en mann, og du klarer ikke å gjøre ham lykkelig.
Det er nok.
-Resten av papayaen, da? -Hiv den.
Hold opp!
Bra, da kan du gå og spise.
Vel bekomme, mor.
-Når kommer pappa hjem? -Jeg vet ikke. Spis.
-Hvorfor gråter du? -Hvorfor kommer ikke pappa hjem?
Hysj!
-Takk. -Farvel.
-Nå har vi penger til ris. -Gå og kjøp 25 kg.
Vi må skjære opp kjøttet. - Hell det opp i krukken der.
Førsteklasses ris!
Vi har en gjest i kveld... Herr Khuyên.
-Hvem er det? -Herr Trungs gode venn, naturligvis.
-Får jeg steke grønnsakene selv? -Ja, hvis du vil.
Tre år etter at hennes mann døde - elsket hun ham fortsatt-
-og nektet å gifte seg med meg.
Siden den dagen har jeg betraktet henne på avstand.
Hun har flyttet flere ganger, og hver gang har jeg fulgt etter.
Slik har også dine og mine veier kommet til å krysses.
Siden Tô døde har ikke bestemor gått ut av annen etasje.
Jeg har ikke sett henne på sju år nå.
Mùi, kan du ikke få henne til å gå ned i gården så jeg får se henne.
De kunne jo gå opp og smugtitte på henne...
Nei, det går ikke. Det ville vært forferdelig om hun fikk øye på meg.
Nei, det går ikke.
Fortsett opp!
Det gjør ingenting.
Milde himmel!
Fruen elsker disse vasene, de er antikke.
Ikke engang med alle mine spare- penger ville jeg kunne kjøpe maken.
Du er heldig.
Frue, skynd Dem opp!
En dyrebar gjenstand...men uten sin pendant er den ikke mye verd.
Jeg går likevel med på det.
TI ÅR SENERE
Mùi, skynd deg, svigermor vil snakke med deg.
Forretningene går dårlig. Fortsetter det sånn, blir det stramt.
Gården innerst brukes jo ikke, vi kunne ale opp papegøyer der også.
Vi får se...
I så fall forhører jeg meg.
Din mor snakker med Mùi nå. Hun ville få det bra hos din venn Khuyên.
Han bor for seg selv og skriver musikk.
Hans foreldre er rike, hun ville få bedre lønn enn hos oss.
Jeg ville gitt dette til Tô hadde hun vært i live.
Du har alltid vært til stor trøst for meg.
Takket være deg har jeg følt at jeg har hatt en datter.
Lam har flyttet hjemme fra for å kunne skrive. Og nå flytter du...
I lang tid håpet jeg at Lam ville ta deg som kone...
Min elskede lille pike!
Ikke spis. Ta meg med ut på restaurant.
Har du fått gjort mye? Spill for meg det du har skrevet.
Det lukter godt. Hvordan er din nye tjenestepike?
-Bra. -Hvordan da "bra"?
-Hun jobber flittig. -Det var ikke det jeg mente.
-Hvor er vasen jeg ga deg? -Knust.
"Knust"? Du mener at hun har knust den?
Hva svarer du hvis jeg sier at hun gjorde det med vilje?
Hvor mange vietnameserinner har aldri rørt sin forlovedes hode?
Mor fortalte at en veloppdragen kvinne før i tiden aldri gjorde det.
Hun sa også at det snart har gått to uker siden sist du besøkte oss.
Din far er også forundret.
I...min...hage...
....er det...et...papaya...tre.
Papayaene...henger...i...klaser.
Den modne frukten...er lys gul.
Den mod... Den modne papayaen...
...har god, søtaktig smak.
Vi har hatt en svart hund...
...i tre år nå.
Han har en lang kropp, store labber...
Han har en lang kropp, store labber og store ører.
Skal jeg begynne?
Plutselig går en krusning over vår- vannet som ligger i en bergsprekk.
Skjelvet i bakken gir liv til sterke bølger-
-som støter mot hverandre i en uregelmessig dønning,-
-uten å bryte.
Om det finnes et verb-
-som betyr "å bevege seg harmonisk", så bør det brukes her.
Kirsebærtrærne i skyggen bølger frem og tilbake-
-i takt med vannet.
Men det merkelige er at hvor mye de enn forandres,-
-beholder de likevel kirsebærtreets form.